"Gränsen för..."
"...vad etiketten tillåter..."
"...tänjdes ut kraftigt..."
"Gränsen för vad etiketten tillåter tänjdes ut kraftigt..."
"Gränsen för vad etiketten tillåter tänjdes ut kraftigt, vilket var rätt" -
- " men överskreds aldrig, även det rätt. Men..."
"...ändå var hon inte nöjd."
- Vad är det? - Jane.
EN UNG JANE AUSTEN
Kära nån...
Flickan behöver en make.
Men vem är god nog? Ingen. Och det är ditt fel.
Därför att jag är en alltför fullkomlig förebild?
Vi har delat säng i 32 år, och full- komlighet har jag rakt inte stött på.
Ännu.
Nej, sluta! Mr Austen, det är ju söndag!
En kvinnas största dygder kommer till uttryck i plikterna hos en dotter...
...syster... och slutligen maka och mor.
De befästs genom behagfullhet, sedesam kärlek...
...och tystnad i arla morgonstund.
Om en kvinna har särskilda företräden-
- exempelvis djupsinnighet, bör det förbli en djupt förborgad hemlighet.
Humor uppskattas mer, men intelligens? Nej.
Det är den mest förrädiska av alla förmågor.
George, min vän. Du vet att du måste stanna. - Jenny!
Vi får prata senare.
Raska på, Jane! Vi kommer för sent.
När hennes nåd kallar måste vi lyda.
Lady Gresham, låt mig föreställa min brorsdotter, comtesse de Feuillide.
Och mr Fowle, Cassandras fästman.
- Comtesse? Då är ni fransyska? - Genom giftermål.
- Men er make är inte med er i dag? - Han hade andra förpliktelser.
Monsieur le comte var tvungen att bekanta sig med madame la Guillotine.
Jag ser att er systerson är här igen. - Mr Wisley.
Wisley är nödvändig för min lycka.
Slå er ned.
Mr Fowle och Cassandra har förlovat sig helt nyligen.
- När ska ni gifta er? - Det dröjer, ers nåd.
Jag ska fara till Västindien med lord Cravens expedition som kaplan.
- Vad har Craven erbjudit er? - Jag hoppas på ett eget pastorat.
Hur mycket är det värt?
Tillräckligt för att kunna gifta mig i all anspråkslöshet.
Mr Wisley, känner ni till att danserna i Basingstoke snart återupptas?
Jane tycker om danserna.
Wisley tål dem inte.
Men sir, danserna är oumbärliga för de unga här i trakten.
En angenäm samvaro där man sitter och samtalar i all korrekthet.
En älskvärd man kan inte ha något emot det.
Då är jag omvänd.
- Uppvisad som ett avelssto! - Han är en ytterst lämplig ung herre.
Du känner till våra omständigheter, Jane!
Och han är lady Greshams favorit och arvinge.
En dag kommer han att ärva detta.
Utmärkta framtidsutsikter.
- Hans förmögenhet köper inte mig. - Vad skulle köpa dig, kusin?
Ni bör vara mer på er vakt, mr Lefroy.
Du kan betala senare!
Klipp till honom!
Lefroy!
Ett glas vin med er, sir?
Du är till din fördel ser jag, Lefroy.
- När ska du tillbaka till bondvischan? - Om en dag.
I onåd och skuldsatt. Men man måste ta sig väl ut även inom lantvärnet.
Särskilt när man är dömd till ett pastorat.
Men vem är den buttre lille oskulden?
Ursäkta mig.
Mr Tom Lefroy. - John Warren, som följer med till Hampshire.
Min far förbereder oss båda för prästyrket.
- Ni har visst redan besökt Hampshire? - Förra året.
- Ett långt besök? - Ja, nästan tre timmar.
"Mr Austen, ni är så förbaskat stilig!" En kyss!
- Ska vi gå till Vauxhall Gardens? - Jag har varit där.
Det pågår en tahitisk kärleksfest på White's.
Jag har varit där. På Crockfords också, såvitt jag minns.
Vad är en tahitisk kärleksfest?
Att stjäla en gris är ett avskyvärt brott. Men två grisar...
Två grisar är ett våldsamt angrepp-
- på själva det enskilda ägandets okränkbarhet.
Ni och er sort är en kräftsvulst på samhällskroppen.
Och svulster skär man bort.
Förvisning på livstid. Nästa!
- Varför är min herre i London? - För att studera lagen.
- Vilken har som enda syfte? - Att skydda rätten till egendom.
- Mot? - Massan.
Följdaktligen hålls ordningen uppe...
...tack vare...? - En utrustad armé?
Ett belevat sätt. Och förståndighet. Känner du till det ordet?
Se bara på mig. Jag föddes visserligen rik-
- men jag har förblivit rik tack vare synnerligen god vandel.
Jag har varit återhållsam. Min syster blev fattig i brist på detsamma.
- Mor gifte sig av kärlek. - Därför har du så många syskon i...
Limerick.
Om du hoppas på - hoppas på...
...om du strävar efter att ärva min egendom...
...måste du visa dig mer värdig.
Men vad ser vi? Utsvävningar så vilda att de överstiger en barbars fantasi.
Skrävel.
Otyglade följeslagare. Dobbel.
Ni rumlar runt i St. James' som en skock vårdslösa irrhjärnor.
- Vad för jurist blir det? - En typisk?
Humor.
Ja, det kommer du att behöva. För jag ska lära dig en läxa.
Jag ska skicka iväg dig till dina andra släktingar - familjen Lefroy.
Morbror, de bor på landsbygden.
Långt ute på landsbygden.
Jane? Kan du...?
Tack.
Ni är nog de vackraste systrarna i England.
Mr Fowle kommer att bli förtjust.
San Domingo ligger på andra sidan jorden. Han kommer att glömma mig.
Omöjligt. Se bara vilket minne du kommer att ge honom i kväll.
Hans hjärta kommer att stanna när han får se dig-
- annars förtjänar han inte att leva.
Ja, det var en motsägelsefull mening.
Är det...?
- Jane! - Henry!
Hatten, George!
Låt din bror vara.
Jane, har du hört? Min fars brorson bor hos oss. Från London.
En lysande ung jurist. Med rykte om sig...
...att komma sent?
Av med hatten, George. Far väntar.
Det rör sig ständigt i familjen, på stora och små sätt. Först de små.
Henry är tillbaka från Oxford med sin examen. Tack och lov.
Och vår vän John, min nye elev. Så de stora:
Cassandra överger oss för att bo hos sin bror Edward vid kusten.
Robert reser till Västindien med lord Craven.
Därefter ska de tillsammans ge sig av på den största-
- och viktigaste av livets resor.
Miss Austen, ni tänkte visst glädja oss med lite högläsning?
Ja, gör det, Jane.
"Yttrande från en ung dam inför hennes kära syster Cassandras förlovning..."
"...med en kvittrande Fowle."
"Hans uppvaktning var tillräckligt våldsam för att vara smickrande."
"Gränsen för vad etiketten tillåter tänjdes ut, vilket var rätt" -
- " men överskreds aldrig, vilket även det var rätt. Trots detta..."
Tillåt mig att föreställa min unge brorson, mr Thomas Lefroy.
Han är mer än välkommen. Kom in och sätt er.
Grön sammetsjacka. Gräsligt på modet.
Det här är gräsligt underhållande.
"Hans uppvaktning var..."
"Gränsen för vad etiketten tillåter tänjdes ut, vilket var rätt..."
"...men överskreds aldrig, även det rätt. Trots detta var hon inte nöjd."
"...ett känsligt sinne, förtjusande yttre, en elegant figur..."
Gud, det är text på båda sidorna...
"...men i går avvisade jag lord Graham och hans sex miljoner..."
"...mer värdefull än alla Indiens ädelstenar. Ett kärleksfullt hjärta."
"Och vad kan jag förvänta i utbyte?"
"Måhända att göra mig belåten då och då."
Är jag så?
"Och ett ömt, känsligt, bevekande..."
"...oskuldsfullt, ömtåligt, lojalt, okonstlat, kärleksfullt..."
"...kvinnohjärta."
Slut.
Bravo, Jane.
Ytterst charmfullt, enligt min åsikt.
Det var ju välskrivet.
Storstadssinnet är mindre mottagligt för omåttlig ungdomlig självkänsla.
Försiktigt, min vän.
- Fint gevär, mr Lefroy. - Har du hållit i ett gevär förut, Tom?
Tom...
Du kan väl ta en promenad?
Det är vackra omgivningar här omkring. Mycket vackra.
Fröken!
Fröken...?
- Austen. - Mr Lefroy.
Jag vet, men jag är ensam.
- Bortsett från mig. - Just det.
Vilka etikettsregler gäller i denna lantliga situation?
Vi har ju blivit presenterade för varandra.
Vilket värde har en presentation om ni inte ens minns mitt namn?
Och knappt kan hålla er vaken i mitt sällskap.
Det måste tyckas provinsiellt för en så förfinad herre-
- men jag har inte uppfunnit reglerna, jag är endast skyldig att följa dem.
Jag fick höra att det fanns mycket att se-
- men det enda jag hittills sett är grönt upptill och brunt nedtill.
Andra har upptäckt mer. Selborneskogen är berömd och omskriven i en bok.
En roman, kanske?
Romaner... förskräckligt smaklösa saker som läses av blott kvinnor?
- Eller, Gud förbjude, skrivs av dem? - Vi talar om er högläsning?
Som om det kvinnor skriver inte uppvisar insiktsfullhet-
- hög intelligens och bästa tänkbara språk!
- Brast jag i hänfördhet? - I medvetenhet.
Det var...
...välskrivet.
- Det var ironiskt. - Var det?
- Är det säkert att ni inte är stött? - Inte alls.
Mitt herrskap, mina damer och herrar: "Storvisirens flykt".
- Får jag lov? - Så vänligt, kusin.
- Miss Austen. - Mr Wisley.
Får jag nöjet att dansa nästa dans med er?
Vi är så sena.
Tack, Tom. - Skynda på!
Jag är förkrossad.
Jag övar, men det hjälper inte.
De är ett vackert par.
Syster...
- Vad anser du om mr Lefroy? - En ära att ha honom här.
Med hans krumsprång och irländska Bond Street-manér.
Han vägrar dansa trots bristen på herrar. Är alla dina vänner otrevliga?
- Och var på Irland kommer han ifrån? - Limerick, miss Austen.
Jag skulle känna mig ytterst hedrad-
- om ni ville ödmjuka er till att dansa med mig.
Eftersom ni är den första som dansar med mig-
- blir ni normgivande för Hampshires gästfrihet.
Då är ert rykte beroende av mitt omdöme.
Tillställningen kallas "country dance" efter franskans "contra danse".
Inte för att den hålls i ett okultiverat sällskap...
...med klibbiga pajer...
...avskyvärd Madeira...
...och anarkisk dans. - Ni dömer sällskapet hårt.
- Jag beskrev det ni tänkte. - Låt mig tänka själv.
Låt mig göra detsamma, och dra en annan slutsats.
- Låter ni en kvinna göra det? - Det beror på kvinnan.
Och vad hon anser om mig.
Att ni...
...inte kan bli nöjd.
Och jag anser att ni, miss...?
- Austen, mr...? ...Lefroy.
Jag tror att ni, miss Austen...
...anser er överlägsen sällskapet.
Jag?
Ni, fröken.
I hemlighet.
Hur många gånger dansade du med den där herrn, Jane?
- Två gånger hade varit partiskt, tre... - Uppseendeväckande.
- Akta dig, Lefroy har ett visst rykte. - Troligen som den mest otrevliga...
... fräckaste, arrogantaste, oförskämdaste...
... outhärdligaste... ohövligaste av karlar.
För många adjektiv.
Vad menar hon?
Var redo, mina herrar, inga enpoängsslag.
Ända fram!
Jag känner mig som mest fransk när jag ser på kricket.
- Ute! - Nej.
Jag tror att du flörtar med min bror.
Flört är kvinnans specialitet. Man måste hålla sig i form.
Vi förlitar oss på er.
Det är visst mr Warrens... tur.
John Warren!
- Lycka till, mr Warren. - John är inte så bra.
Ni får träffa bollen.
Spring, Warren!
- Ni är ute, mr Warren. - Fenomenalt, Tom!
- Tack, Warren. - Likadant som förut, Tom.
- Bra gjort, mr Warren. - Dålig boll, en usel grind.
Jag hoppas att ni inte är alltför besviken.
Fyra från vinst, Wisley.
Vem står på tur?
- Hon kan inte... - Vad i hela friden tänker du göra?
Jo, hon kan.
Ta det försiktigt, Tom.
Ta det varligt, Lefroy.
Spring, Jane!
Så duktig hon var.
- Ni har visst spelat förut. - Hon har ju vuxit upp med bröder.
Dags att ta ett dopp.
- Bra spelat, Henry. - Jag tillägnar grevinnan segern.
Det ligger en passande flod bakom kullen.
Försiktigt!
- Inte den här gången, Lefroy. - Inte?
- Har far sett Tom? - Nej, Lucy.
Helt betagen. Men det är ju naturligt när man är femton.
Kärlek och förnuft står alltid i konflikt.
- Får jag utforska ert bibliotek? - Givetvis.
Lucy skulle gifta sig direkt. Han skulle bli en förfärlig make.
Ni menar hans rykte? Erfarenhet kan gagna en man.
- Miss Austen. - Mr Lefroy.
Ni läser?
Ja... Jag har läst i er bok om skogen. Mr Whites naturhistoria.
- Vad anser ni om den? - Man blir distraherad i sin läsning.
Den här iakttagelsen, exempelvis.
"Tornsvalor en vacker majmorgon. De flyger än hit, än dit."
"De seglar lyckligt omkring på hög höjd. Sedan..."
"Sedan hoppar en upp på den andras rygg, tar ett stadigt grepp."
"Och, emedan de glömmer bort att flyga sjunker de tillsammans nedåt..."
"...i en dödsstörtning, famn efter famn..."
"...tills honan utstöter..."
Ja?
"...honan utstöter ett genomträngande skri..."
"...av hänryckning."
Är detta beteende vanligt i Hampshires naturhistoria?
Er okunnighet är förståelig, eftersom ni saknar, vad ska vi kalla det...?
...bakgrunden?
Anständigheten kräver att jag är okunnig.
Dömer er till det, och ert skrivande till en kvinnlig prestation.
Om ni vill skriva romaner-
- och bli jämbördig med en manlig författare är erfarenhet nödvändig.
Jag förstår.
Och vad har ni för kvalifikationer för att ge mig detta råd?
Jag vet mer om världen.
Ansenligt mycket mer, såvitt jag förstår.
Tillräckligt mycket för att veta att er horisont måste...
...vidgas...
...av en extraordinär ung man.
En mycket farlig ung man.
En som utan tvivel förlett många unga kvinnohjärtan med...
Läs den här.
Då förstår ni.
"När filosofen hörde att oskuldens fort redan hade intagits..."
"...började han ge sina böjelser stort utrymme. "
"Hans aptit blev inte mindre för att en läckerbit smakats av en annan..."
- Denna läckerbit får han inte smaka. - Vad sa du?
"...hennes yttre var inte fagert."
"Hennes kläder var sönderrivna på överkroppen..."
"...och hennes bröst, som var välformade och mycket vita..."
"...drog hennes befriares blickar till sig..."
- "Och de stod tysta..." - "...och såg på varandra."
Jag har läst er bok.
- Jag har läst den... och ogillar den. - Givetvis.
Men vad? Scenerna, personerna, prosan?
Nej, allt detta var bra.
- Moraliteten? - Fördärvad.
Ja, naturligtvis. Men varför?
Ett syndigt leverne leder till fördärv, och sedligheten belönas.
Men i verkligheten blomstrar ofta människor med dålig karaktär.
Ni, till exempel. Och en roman måste visa hur världen verkligen ser ut.
Hur personer tänker, hur händelser sker.
En roman bör avslöja den verkliga källan till vårt beteende.
Och min hjältes känslor?
Det förefaller som om er hjältes kraftfulla känslor-
- vållade honom och alla i hans närhet mycket bekymmer.
Om boken gjort er oroad...
- En författare måste känna till oro. - Vad för slags oro?
All slags oro.
Lavertons marknad. Gräsligt underhållande. - En bra idé.
- Ja, inte er vanliga umgängeskrets. - Ha lite fantasi, mr Lefroy.
- Här finns mycket oro. - Och frihet.
För män. Avundas ni det inte?
När jag har det ohöljda nöjet att studera den så nära?
Dåraktigt att boxas mot en professionell.
- Ni känner till sådant, förstås? - Givetvis.
Ja, det är gräsligt på modet i London.
Att slå någon sönder och samman. Vad gör ni?
- Mr Lefroy... Låt bli! - Undan!
- Sluta! - Få se hur ni klarar av mig, sir!
Vinn nu!
Fem shilling på herrn. Vem sätter emot?
Få se nu, Lefroy!
Tom... Ni måste sluta!
Tom!
Andra gången han gör så mot mig.
- Du spenderar pengar som vatten. - Tyvärr är det lågvatten.
- Jag har inte så det räcker. - Ta dem.
Så genant.
Mr Lefroy?
Bröt jag mot etiketten?
Varför gjorde ni så?
Annars vore ju alla dyra lektioner i boxning förgäves.
Förlåt om jag misstänker att ni äger känsla för rättvisa.
Jag är jurist. Rättvisa har inget med lagen att göra.
Är det vad ni anser?
Det måste jag.
Ursäkta, jag måste gå.
- Han har rört vid hennes hjärta. - Det går över.
Mr Lefroy reser snart och mr Wisley väntar här.
- Hoppas jag. - Karln är en åsna.
Det växer han ifrån, och hon kan enkelt få ordning på honom.
- Du kan övertala henne. - Att offra sin lycka?
Jane ska inte ha den som bjuder högst utan den hon vill.
Mr Austen! Måste vi upprepa detta samtal om och om igen?
Flickan blir utfattig om vi fortsätter så här.
Jenny! Mr Austen!
Var är ni?!
Så vänligt av er att återgälda besöket.
- Vill ers nåd ha en kopp te? - Grönt te?
- Brunt, ers nåd. - I så fall, nej tack.
Var är er yngsta dotter?
Hon besöker de fattiga, ers nåd.
Jane...
Äntligen. Lady Gresham och mr Wisley är här på besök. Var har du varit?
De unga kanske vill ta en liten promenad?
Det finns en fin liten vildpark bredvid huset.
Ursäkta mig.
Jane!
- Vad gör hon? - Skriver.
Går det att göra något åt?
Miss Austen, ni kanske vet att...
...jag har lärt känna er under mina visiter till Steventon.
Trädgården är så gripande vid den här... årstiden.
Ja. Det intryck ni har gett mig har alltid varit...
Särskilt blommorna.
Det jag försöker säga... Jag har en respektabel inkomst på 2000 om året.
Och goda utsikter som lady Greshams arvinge. Kanske ofint att nämna...
Det tillhör er.
Om vi gifter oss blir allt ert.
Mr Wisley...
Ert erbjudande är uppriktigt och gentlemannamässigt-
- och jag känner mig verkligen hedrad, men...
...trots den ni är och det ni erbjuder...
Ibland tar kärleken tid på sig att komma i blomning.
Narras för handelsmän, laga, gneta, gno.
- Att slita för att få det att gå ihop! - Jag vet att vi har svårigheter.
- Det finns inga pengar åt dig. - Något måste kunna göras.
Det vi kan spara måste dina bröder ha. Du får ingenting som ogift.
Då blir det så. Jag gifter mig bara av kärlek, som min mor!
Jag måste själv ta upp min förbaskade potatis!
Vill du hellre bli en fattig gammal nucka? Föraktad, föremål för skämt?
Det självklara målet för slynglar med stenar och oförskämdheter!
Kärlek är önskvärt.
Pengar är helt och hållet oumbärligt.
Jag kan leva av min...
Vad?
- Jag kan leva av min... - Penna?
- De grillerna kan du slå ur hågen. - Vad är detta?
Gräl mellan mina kvinnor?
Seså. Ta i hand och försonas.
- Vart ska du ta vägen, fröken?! - Jag ska mata grisarna, mor!
Han kan ge dig ett praktfullt hem.
Ett bekvämt liv.
Tänk på saken. Du får nog inte något bättre erbjudande.
Wisley?
- Ja, han har inte imponerat... - Han är en åsna!
Det växer han ifrån.
Inget kan bryta ned en människa... som fattigdom.
Jag såg drottning Marie-Antoinette bära något liknande på en bal.
Låter jag skrytsam? Det är jag, jag vet.
Så vi anstränger oss för att få dem att tycka om oss när vi tycker om dem.
Henry?
Eliza, min bror är mycket yngre än du.
Och fattigare.
Han vet att jag håller mycket av honom.
- Han är stilig... - Även de stiliga måste leva av något.
Vill du att han tar dig för pengarna? Det är inte hedervärt.
Jag är förnuftig.
Då är jag tacksam för att jag inte är det.
Din irländske vän har inga pengar och måste gifta sig till dem.
Ha det i åtanke på balen i kväll.
I morgon är han tillbaka på Bond Street där han inte gör mer skada.
- Jane Austen. - Angenämt.
Ni dansar lidelsefullt.
Ingen förståndig kvinna skulle visa sin lidelse.
Om syftet var att dra till sig en äkta man.
I motsats till en älskare.
Var lugn för att jag inte är ute efter någotdera.
- Jag avsåg inte att kränka... - Nej... Ursäkta, jag är så varm...
- Miss Austen... - Ursäkta mig.
Det är olidligt. Min far vill ha mig prästvigd snarast.
Vad jag själv önskar är att få bära kaptenens röda rock i kungliga armén.
Men jag har inte pengar nog att köpa en.
Men det har jag.
Det är ju en omöjlighet.
Henry, var inte rädd att fråga, inte mig.
Scharlakansrött kommer att klä dig utmärkt.
Miss Austen?
Där är ni.
Jag kan knappt tro att jag nödgas ha detta samtal.
Ers nåd?
Mr Wisleys mor, min kära syster, dog ung.
Jag har inga egna barn.
Jag hoppas ni aldrig behöver känna barnlöshetens smärta.
Men min systersons önskningar ligger mig varmt om hjärtat.
Hur märkliga de än må vara.
Ni verkar vara vid god hälsa.
Ni äger de nödvändiga färdigheterna.
Ni har ett fördelaktigt yttre.
Men när en ung kvinna som ni-
- blir uppvaktad av en herre som min unge systerson-
- är det hennes plikt att genast acceptera. Men vad finner vi?
- En fri vilja? - Just det.
Min systerson nedlåter sig i högsta grad...
...när han friar till dottern till en obetydlig och medellös präst.
Medellös? Ers nåd tar miste.
Jag tar aldrig miste.
Er far har svåra ekonomiska problem.
Men hoppet är inte ute.
Lyckan ler mot hans dotter.
Mr Wisley är ett gott parti för Jane.
Hon borde acceptera genast.
Tycker ni inte det?
- Lucy, vi tar något att dricka. - Men, mor...!
Jag hörde att mr Wisley bett om er hand. Jag får gratulera.
Finns det några alternativ för en bildad kvinna i små omständigheter?
Hur kan ni gifta er med honom? Trots hans förmögenhet...
...hur kan ni, av alla människor, gifta er utan kärlek?
Hur kan jag gifta mig av kärlek?
Ni reser ju i morgon.
- Gjorde jag det bra? - Mycket bra.
Jag ville... göra det bra en enda gång.
Jag har inga pengar, ingen egendom.
Jag är helt beroende av min onkel.
Jag kan inte erbjuda äktenskap än. Men du måste få veta vad jag känner.
Jane, jag är din.
Jag är din. Jag är helt och hållet din.
- Vad det nu tjänar till. - Låt mig avgöra det.
Vad ska vi göra?
Det vi måste.
Kära Cassandra, mitt hjärta svävar. Borta är tvivel och eftertanke.
Snart slipper jag undan hennes nåd och hennes systerson.
Eliza, Henry och jag ska besöka dig, men vi stannar till i London.
Thomas har fått oss inviterade till sin morbror.
Hoppas han finner mig lämplig.
Förstör detta skandalösa brev så fort du hämtat dig från din häpnad.
Skrivet i all hast, kära hälsningar, Jane.
Våra gäster har anlänt.
Uppträd korrekt.
Grevinnan...
Välkommen, madame la comtesse.
Alltför sällan gästas mitt hus av folk av börd.
Och deras vänner, givetvis. Stig på.
Ert besök är kort, ingen tid får gå förlorad.
Min systerson har planerat förströelser för er i storstaden.
Att roa sig är - som madame skulle säga - hans faiblesse.
- Vilket slag var det, Tom? - Villers en Cauchies.
Utmärkt. - Tusentals döda. Det var rätt åt fransoserna.
Med all respekt för er...
Ni får gärna smäda jakobinerna, de halshögg min make.
Ociviliserade illdådare. Och hans egendom?
- Konfiskerad. - Katastrof.
Men vid det laget var en stor del av min förmögenhet portabel, så...
Ja, portabel egendom är lyckan i en liten ask.
Kunde jag skönja ironi i detta?
Enligt min åsikt är ironi en förolämpning med ett leende.
Nej.
Inte?
Nej, ironi är förenandet av motsägande sanningar-
- som bildar en ny sanning, med ett skratt eller leende.
Och en sanning måste följas av endera-
- annars är den falsk och ett förnekande av själva mänskligheten.
Min kusin är författare.
- Av vad? - Jane?
Romaner.
En ung kvinna av god familj?
Ja, morbror, och i morgon ska vi besöka en till: Mrs Radcliffe.
Hon är mycket tillbakadragen, men jag känner hennes make genom yrket.
- Författarinnan, mrs Radcliffe. - Hon är författarinna till yrket.
500 pund för hennes senaste roman, 800 för nästa.
- "Italienaren." - Över tusen pund?
Dessa tider...
Ni lever i stillhet...
...men ändå är era romaner fyllda av romantik, fara, skräck.
Allt mitt liv inte är?
Uppenbarligen.
Vad vill ni skriva om?
Om kärlek.
Vet ni något om den?
- Inte allt... - Med tiden får ni veta.
Och även om det inte blir så... har man ju alltid sin fantasi.
Er fantasi har gett er oberoende.
Det har haft sitt pris. Både för mig och min make.
Arme William. Att ha en intellektuell hustru anses inte riktigt passande.
Att ha en hustru med ett litterärt rykte är i sanning skandalöst.
Men det måste vara möjligt...
...att vara både maka och författarinna.
Ja, det tycker jag.
Men det är inte lätt.
- Kan jag verkligen få det här? - Vilket menar du?
Dig.
Mig, hur?
- Ett liv med dig. - Ja.
- Lefroy. - Tyst, domaren...!
Han kommer att vara generös, det är jag säker på.
- Talar du med honom? - I morgon. Nu måste jag säga god natt.
- Miss Austen? - Ja?
God natt.
Jag tror min mor har rätt: En make, och ju förr dess bättre.
Fem flickor i små omständigheter.
Första intryck
"Mr Wickham var en i de flesta kvinnors ögon lyckligt lottad man. "
"Partisk, fördomsfull, absurd."
Observera när Pemberleyskogen först dyker upp.
"Glädjen som detta svar framkallade..."
"Mina känslor kan inte dämpas..."
... av Darcys giftermål.
- God morgon, sir. - God morgon?
Är världen upp och ned?
Jag hoppas att grevinnan är nöjd med sitt besök?
- Det tror jag bestämt... - En mycket fin kvinna.
Ja, verkligen. Jag ville tala om...
Ditt underhåll förhandlar jag inte om.
Nu när ni fått tillfälle att själv bli bekant med miss Austen-
- anser ni säkert - liksom jag - att hon är en exceptionell ung kvinna.
- Skandalöst! - Om ni låter mig tala...
Det behövs inte alls. Det här brevet klargör allt.
Nu vet jag vad du hade för dig nere i Hampshire!
Har du gått bakom min rygg med denna flicksnärta?!
Jag ville att ni skulle få träffa henne under stillsamma former.
Blända mig med en rik änka och smyga in den utfattiga mansjägaren!
- Besinna er, jag ber! - Den ironiska lilla författarinnan.
Jag var säker på att ni skulle få ett gott intryck om ni träffade henne.
Betänk att min lycka ligger i era händer, sir.
Jag ser hellre att du är en horbock och slyngel med hopp om bättring...
...än en kärlekskrank valp fast i ett ofördelaktigt äktenskap!
Min morbror vägrar ge sitt samtycke.
- Brevet har gjort avsedd verkan. - Vem har skickat det?
Lady Gresham?
Eller hennes systerson.
De tror att de kan göra vad de vill... Jag accepterar det inte.
Vi har inget val.
Visst har vi det.
Jag är helt beroende av...
...av din morbror.
Och jag är beroende av dig.
Vad tänker du göra?
Det jag måste.
Jag har förpliktelser mot min familj, jag måste även tänka på dem...
Är det allt du har att säga mig?
Adjö, mr Lefroy.
Ni skall föras till den plats varifrån ni kom-
- och därefter till avrättningsplatsen.
Ni ska hängas i galgen tills ni är död.
Må Herren vara er själ nådig.
Nästa.
Han har uppfört sig så illa mot dig, Jane.
Snart kanske vi kan återvända hem till Steventon.
Har du hört något från Robert?
- Han har äntligen nått San Domingo. - Så bra.
Ett glas vin med er, sir?
Ja.
En skål mellan två i samma yrkeskår.
Jag är ledsen för att jag har varit så halsstarrig.
Mr Wisley?
Den ökända mrs Radcliffe... Var hon lika skräckinjagande som sina romaner?
Inte till det yttre, men hennes inre landskap är nog mycket måleriskt.
Sant om oss alla.
Ett brev till pastor Austen.
Vad är det?
Han dog strax efter att ha anlänt till San Domingo.
Han var knappt där alls.
- Vad var det för sjukdom? - Gula febern.
Lord Craven skrev att om han vetat att han var förlovad-
- hade han aldrig tagit honom med.
Jane, det är en annan sak...
Mr Lefroy... Tom.
Jag skulle helst skona dig från detta. Han är här, på besök hos mrs Lefroy...
Han är förlovad.
Så snart?
Ett brev?
Nej. Det är något jag påbörjade i London.
Det är en berättelse om en ung kvinna... två unga kvinnor...
- Bättre än sina omständigheter. - Som så många.
Och två unga herrar som får...
...mycket mer än de förtjänar, som så många gör.
- Hur börjar berättelsen? - Illa. Och sedan blir den värre.
Med, hoppas jag, en del humor.
Hur slutar den?
De blir båda triumferande lyckliga till slut.
Lysande bra äktenskap?
Bländande äktenskap.
Med mycket rika män.
Ni ställde en fråga till mig.
Jag är redo att ge er ett svar. Men en sak måste redas ut först.
Jag förstår mig inte på er, mr Wisley.
Ibland är ni den mest gentlemannalika man jag vet. Men ändå...
"Ändå." Ett så sorgligt ord.
Och ändå kan ni skriva mycket verkningsfullt och dräpande.
- Jag talar om ert brev. - Vilket brev?
Var det er moster som skrev för er räkning?
Det spelar ingen roll. Lidelsen gör oss alla till dårar.
- Jag hoppas ni åter kan känna lidelse. - Lidelse är något befängt.
Och när jag tänker på könet mot vilket det ofta riktas är det rena dårskapen.
Det var en ära att få mottaga ert frieri. Jag accepterar. Adjö.
George... Mr Wisley...
Han är en hedervärd man. Du kommer alltid att få bo hos mig.
Miss Austen.
Mr Lefroy.
Det är väl på sin plats att gratulera er, mr Lefroy.
Att besöka en gammal vän vid ett sådant tillfälle. Så omtänksamt.
Jag har kommit...
...för att ge en senkommen förklaring till mitt uppförande.
Jag vet inte hur jag ska beskriva det.
Berätta om er blivande hustru.
Varifrån kommer hon?
- Hon kommer från County Wexford. - Era hemtrakter. Så ypperligt.
Hur vann ni hennes hjärta? Med ert sätt, leende och vinnande uppvaktning?
Nej. Inte alls. Nej, om jag verkligen hade känt så...
...skulle jag avsky blotta åsynen av honom i denna stund.
Du tar fel. Jag är även opartisk mot den strålande rika miss Wexford.
Jag förmår inte detta.
Så du ska gifta dig med Wisley?
Jag ber...
Om du har minsta känsla för ärlighet och rättvisa kan du inte göra det.
Rättvisa vet ni inte mycket om, mr Lefroy. Ärlighet än mindre.
Jag har försökt, men jag kan inte leva i en lögn. Kan du?
Jane, kan du?
Vad finns det för mening i livet om vi inte är tillsammans?
Rym med mig.
Ett hemligt giftermål?
Det är precis vad jag föreslår. Vi tar postskjutsen till London.
På fredag är vi i Skottland och man och hustru.
- Och lämna allt? - Allt.
Det är enda sättet för oss att vara tillsammans.
Du förlorar allt.
Familjen. Din ställning.
Och för vad? Ett torftigt liv med slit och släp.
Ett barn varje år och inga medel att lätta bördan. Hur ska du kunna skriva?
Det vet jag inte. Men lyckan är inom räckhåll och jag kan inte avstå.
Det saknar vett och sans.
Om du kunde få Robert tillbaka... även på detta sätt...
...skulle du göra det?
- Dölj min avresa så länge som möjligt. - Vänta.
Här.
Ta de här. Skynda dig iväg nu.
Om vi skyndar oss hinner vi med morgonvagnen. Är du säker?
- Kommer den? - Inte än.
Fort, nu hör jag den.
Två till London. Vi betalar vid första stoppet.
Hampshire. Din hembygd.
Det var det.
Vi sitter fast. Hoppa av, om jag får be.
Jag ber mina herrar att hjälpa till. Med all kraft.
Ursäkta, unge herrn... På andra sidan. Tack.
Kom, unge herrn, om jag får be.
Alla tillsammans nu. Mina herrar...
Ett, två...
...tre och skjut på!
"Käre Tom. Så lägligt pengarna Du skickade kom. "
"Vi uppskattade det mycket."
"Så vänligt att dela med Dig av Din morbrors underhåll. "
"Jag vågar inte tänka på hur vi skulle klara oss utan. "
Bra gjort. Tack så mycket.
Dåså, tag plats igen så snart ni kan. Tack.
Vi är redo.
- Orolig? - Nej.
- Är det förlusten av ditt rykte? - Nej. Förlusten av ditt.
Var vänliga och kom, vagnen ska åka.
Vi ska byta hästar. 20 minuters paus. Uthus finns på värdshusets baksida.
Alla kliver av.
Hur många syskon har du i Limerick, Tom?
Tillräckligt. Hur så?
Vad heter dina syskon?
Vem är de beroende av?
Ditt rykte är förstört.
Ditt utsvävande liv är en vacker bluff.
- Jag kan tjäna pengar. - De kommer inte att räcka.
- Jag avancerar. - Med en hög domare som fiende?
Och en utfattig hustru? Och med Gud vet hur många beroende av dig...
Älskade vän, du kommer att sjunka, och vi andra sjunker med dig.
Hampshire Flier far om fem minuter.
Nej! Jane... Jag ger aldrig upp dig.
- Tom... - Säg inget. Tänk inte eller...
Men du måste... älska mig. Älskar du mig?
Ja.
Men om vår kärlek krossar din familj krossar den sig själv.
- Nej. - Jo.
Långsamt och utdraget vittrar den sönder av skuld, ånger och klander.
Struntprat.
Det är sant. En sanning av motsägelser.
Men den måste åtföljas av ett leende.
Annars räknar jag den som falsk, och då har vår kärlek aldrig funnits.
Adjö.
Typiskt rymlingar! "Ska jag eller ska jag inte?"
Kör.
Hallå?
- Var är alla? - De letar efter fröken överallt.
Tack, Jenny.
Er familj försökte dölja det för tjänstefolket, men...
Var är skurken Lefroy? Om Henry hittar honom dödar han honom.
Han hittar honom inte. Och om han gör det dödar han honom inte.
Det finns inget skäl.
Vad... hände?
Inget hände.
Jag förstår.
Jane...
Jag har kanske mindre charm än Lefroy...
...ytlig charm i somligas ögon, i andras är det bara tillgjordhet...
- John, jag har inget hopp om... - Ni kan inte ens föreställa er...
John, tack för den stora ära ni visar mig, men...
...finns det inga andra kvinnor i Hampshire?!
Det var ni som skrev till domaren.
Ni måste betänka hur mycket jag alltid har älskat er.
Nå?
Du kom tillbaka till oss.
Låt den vara.
Mr Austen, jag går inte i mässan i dag.
Inte i denna unga kvinnans närvaro. Om jag måste säga det rent ut...
Er yngsta dotter har tydligen varit ute och rest.
- Anser ers nåd resande brottsligt? - Osanktionerat resande. Dessutom...
Min systerson drar tillbaka sin uppvaktning till någon-
- utan familj, förmögenhet, betydelse-
- och ofrånkomligt svärtad av misstanke.
- Familj har hon allt, min fru. - Det har hon minsann.
Betydelse kan komma an på andra saker än ers nåd kan föreställa sig.
Vad gäller förmögenhet kan en ung kvinna reda sig själv.
En intressant tanke, miss Austen.
Gör mig sällskap längs floden för att fördjupa oss i ämnet.
Jag är ledsen om mitt uppförande gjort er besviken, mr Wisley.
Ni förefaller inte kunna gifta er utan kärlek. Eller ens av kärlek.
Det respekterar jag er för, och delar er åsikt. Det kan inte jag heller.
Jag hade hoppats vinna er kärlek med tiden.
Men jag vill bli älskad för min egen skull, inte för pengarna.
Skiljs vi som vänner?
Ja.
- Så ni kommer att leva... ...av min penna, ja.
Kommer alla era berättelser att sluta lyckligt?
Mina personer kommer att, efter en del bekymmer...
...få allt de åstundar.
Goda människor får inte alltid goda slut.
Det är en allmänt känd sanning...
"...att en ogift man med förmögenhet måste behöva en hustru. "
"Hur lite som än är känt om en sådan man som kommer till en ny trakt..."
"...är denna sanning så djupt rotad i omgivande familjers tankar..."
"...att han betraktas som rättmätig egendom till en av deras döttrar. "
"Mr Bennet, sa hans hustru."Har du hört? Netherfield Park är uthyrt. "
"Det visste inte mr Bennet. Men det är det, svarade hon. "
- Är det miss Austen själv? - Nej, frun.
Den titeln måste, med ålderns rätt, tillhöra min äldre syster.
Miss Jane Austen, författarinna till "Stolthet och fördom"?
Min syster vill förbli anonym, men er vänliga uppmärksamhet uppskattas.
- Jag förlåter aldrig Henry detta. - Jo, vi förlåter honom alltid allt.
Är du upprymd? Tänk på hur du uppför dig.
Jane. En gammal vän. Sen som alltid.
Madame la comtesse. - Miss Austen.
Mr Lefroy.
Låt mig presentera er mest ivriga beundrarinna...
...min dotter, miss Lefroy.
Det är ett stort nöje att få träffa er, miss Austen.
Läser ni för oss i kväll?
Min syster har aldrig högläsning. Då kan hon inte förbli anonym.
- Men... - Jane!
Jag gör ett undantag... om min nya vän så önskar.
Kom och sätt er med mig.
Hon är förtjusande, Tom.
"Hon började nu inse att..."
"...han var just den man, som ifråga om sinnelag och begåvning..."
"...bäst skulle passa henne."
"Hans omdöme och temperament, så olika hennes..."
"...motsvarade allt hon kunde önska."
"Det var en förening till fördel för båda:"
"Hennes otvungna och livliga sätt kunde ha mildrat hans stelhet..."
"...och av hans goda omdöme, bildning och världserfarenhet..."
"...kunde hon ha dragit stor fördel."
"Men inget sådant lyckligt äktenskap kunde nu visa en beundrande värld..."
"...vad äktenskaplig lycka verkligen ville säga."
Under sin korta levnad skrev Jane Austen
sex av den engelskspråkiga litteraturens främsta romaner.
Tom Lefroy fick en framgångsrik karriär
och blev justitieråd på Irland. Han döpte sin äldsta dotter till Jane.
Varken Jane eller systern Cassandra gifte sig.